EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Tak skal I have.
Tusind tak.
Fandeme, ja.
Min ven blev gravid med en fra Tinder.
Ja, ikke? Lige præcis.
Hvem bliver det?
Det er fremtiden.
Kan I huske, da I som små tænkte på fremtiden?
Forestillede jer den?
I tog fejl.
Vi tog fejl.
Jeg forestillede mig Star Trek.
Bortset fra rumrejserne.
Alt ville være rent, og folk ville være kloge og elegante.
Nej.
Ved I hvorfor? Fordi knoldesparkerne følger med ind i fremtiden.
Og de bliver gravide via en app.
Hvem bliver gravid med en fra Tinder?
Hvorfor bliver nogen i det hele taget gravide?
Stop nu. Det er uoriginalt.
Børn er noget bras.
Det gælder selvfølgelig også jeres børn.
Alle børn er noget bras. Det ved I godt.
I har set deres værste sider.
Har I set et barn løbe, blive forpustet og prøve at drikke vand?
De fatter ikke en bønne.
Læg mærke til det. Se dem fejle.
De gør sådan her:
"Hallo, du er altså 15 år."
"Hvad laver du? Træk vejret gennem næsen, idiot."
Og de skriger uden nogen som helst grund.
Jeg sad i et fly til Tampa for en måned siden.
Jeg havde tænkt mig at sove.
Så sad der fandeme et barn på to år foran mig. Sådan noget pis.
Det gider man ikke.
Det er der ingen, der gider. Alle synes, det er noget lort.
Nu er min tur ødelagt. Men ikke denne gang.
Han var en sand engel. Han sov på hele turen. Det var utroligt.
Da vi landede, vækkede hans mor ham.
"Casper. Casper." Det hed han.
Han var hvid. Selvfølgelig.
Selvfølgelig. "Casper, skat, vågn op."
Så vågner Casper.
"Nej! Jeg vil ikke! Jeg vil ikke!"
"Hallo, Casper, vi er fremme. Det er godt."
"Hader du Tampa?"
Jeg er så tæt på at blive steriliseret.
Jeg overvejer det.
Hvis det var nemmere, var det sket.
Hvis 7-Eleven solgte dem, havde jeg købt fem.
Min venner siger nej. "Det må du ikke."
"Hvad hvis du en dag fortryder?"
"Hvilken dag?"
Hvornår? Jeg har hadet børn, siden jeg var fem.
Og hvis jeg skulle ombestemme mig,
kan jeg bare adoptere et barn.
Hvorfor tænker ingen på det?
Hvorfor skal man bruge spillere af egen avl,
når man kan få bedre spillere gratis?
Ikke?
Nogle er helt vilde imod adoption.
Kender I sådan nogen? "Fandeme nej."
Sådan en ven har jeg. "Mine børn skal have mine gener."
"Uanset hvad skal de have mine gener."
"Er du konge eller hvad? Hvad snakker du om?"
Det er ikke Game of Thrones, din idiot.
Og dine gener? Din far skred fra jer.
Du droppede ud af uni. Du er lille og skaldet.
Dine gener er elendige.
Hvis du går op i gener, så eliminer dine egne.
Du er ikke læge. Du kan undværes.
Adoption er helt okay.
Og man kan se varen.
Det er da smart, ikke?
Lad os sige, at jeg selv lavede et barn.
Og lad os sige, at det havde pissestore tænder som en bæver.
Dobbelt så store... Tænder så store som Snurre Snups tænder.
Det er ikke afgørende.
Ingen siger: "Nu gider jeg ikke det mere."
Men der er heller ikke nogen, der drømmer om det.
"Jeg vil lære mit barn
at spise på en måde, så han undgår tænderne."
Hvis det blæser, skal jeg holde fast i ham.
Og på familiebilleder. "Smil med lukket mund."
"Din skide lortebæver. Du har knust mine drømme."
Det behøver man ikke bekymre sig om.
Når man adopterer, besøger man bare et internat for mennesker.
Man går rundt og kigger. Børnene kommer frem forrest i buret.
"Tag mig. Tag mig."
(Be-be, be-be.)
"I er alt for opmærksomhedskrævende. Lad mig komme til jer."
Allerbagest står et genert barn.
Jeres øjne mødes. "Det kan være ham."
"Det er min dreng."
Man går nervøst derhen. "Hej, min ven."
"Hvad hedder du?"
"Peter."
"Hej, Peter. Jeg hedder Ari."
"Og hvad så?"
"Vil du med mig hjem?" "Det ved jeg sgu da ikke."
"Dig kan jeg lide."
"Du skal være min søn."
"Ja, okay, fint nok."
"Er du glad for det?" "Ja. Ja."
"Kan du vise mig, at du er glad?" "Hvad skal jeg gøre?"
"Du kunne måske smile."
"Jeg gider ikke."
"Hvorfor ikke? Det er dejligt at smile."
"Det styrker musklerne i din mund."
"Okay, så."
"Nej! Bævertænder!"
"Godt forsøgt, lille nar! Du kommer aldrig væk!"
Gravid med en fra Tinder.
Hun var lige holdt op med at tage p-piller.
De brugte kondom, men det bristede.
Hun tog en fortrydelsespille.
Den virkede ikke. Det gør de ikke altid.
Når man hører det blive sagt, indser man,
at hun helt sikkert...
lyver.
Det kan ikke passe.
En af delene må have taget livet af ungen.
Alle fire fejlede sgu ikke.
Undviger sæden tacklinger, som var den Laudrup på toppen?
Det er løgn og latin.
Og kondomet bristede?
Så knepper man på den forkerte måde.
I er jo ikke 17 år. Er det bare sådan:
"Pis. Der røg et til." "Ja. Tag den lidt med ro."
Hvorfor borer du? Der er ikke olie dernede.
Kys da, for fanden, et eller andet.
De skal ikke briste.
Da jeg var lille, en syv-otte år,
fandt jeg et ubrugt kondom.
Og...
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle med det.
Der var ti år, til jeg skulle bruge et.
Og der var 15 år, til jeg droppede at bruge kondomer.
Kondomer er noget lort.
I skulle bare vide, piger.
I er privilegerede.
Det er der aldrig nogen, der nævner.
Nu skal I høre, hvordan det er.
Det føles som at få massage, mens man har vinterjakke på.
Man siger: "Jeg kan godt se, hvad du vil."
"Det er ikke ubehageligt,
men hud mod hud ville hjælpe gevaldigt på det."
Jeg fandt et kondom. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle med det. Otte år.
Og hvad gør man så? Jeg lavede en vandballon.
Det gør børn. Den var stor. Så stor.
Jeg testede det. Det bævrede, selv om jeg ikke rørte det.
Så fyldt var det.
Det så sådan her ud:
Jeg sad på verandaen, mens molekylerne pressede på.
"Hvad gør jeg? Det er mit mesterværk."
Det var min hidtil største bedrift.
"Hvad gør jeg?" Så kom min ven.
Jeg tænkte: "Jeg kyler den efter ham."
"Det var derfor, den ballon blev sat i verden."
For at gøre Aaron våd. Jeg tog den.
Han så mig ikke. Da han kom,
kylede jeg den bare efter ham.
Den ramte ham bare og hoppede sin vej. Den bristede ikke.
Men samlejebevægelser kan ødelægge den? Så knepper man på den forkerte måde.
Så bliver man gravid med en fra Tinder.
Jeg ved sgu ikke. Har du børn?
Nej? Afbrød du samlejet?
Det er den bedste form for prævention.
Ikke kondomet. Det er 100 procent sikkert.
Folk tror ikke på mig.
Det virker 100 procent. Det har det gjort i 5.000 år.
100 procent.
Og hvad er mindre effektivt?
Næsten at afbryde det.
Det er noget mindre effektivt.
Man trækker sig ud og ser sådan her ud:
Du skal ikke tilsmudse den metode
med dine elendige evner.
Man skal lige røre ved pikken, inden man kommer.
Man kan ikke bare sige: "Sådan."
Man skal gøre noget.
Gravid med en fra Tinder.
Hvad siger man?
Hvordan vil hun forklare barnet det?
"Mor, hvor kommer jeg fra?"
Hvad skal hun sige?
Bare: "Jo, Tinderthy...
en dag var mor et smut i App Store."
"Så sad jeg hele eftermiddagen
og sagde: 'Nej, nej, nej... Han kan godt gå an.'"
"Og sådan blev du til."
Børn ville være fine nok, hvis forældrene lod dem blive hjemme.
Det er det værste.
Jeg behøver da ikke se dem konstant.
Det fleste forældre gør, men ikke alle.
Jeg var på Bonnaroo i år. Har I været på Bonnaroo?
Ja. Det er fedt, ikke?
Det er en musikfestival i Tennessee. Fire dage.
Det er virkelig sjovt.
Men der er forældre, som fandeme har deres børn med.
Der render børn på tre og fire år rundt.
Jeg vil så gerne sige: "Hallo. Vi er altså på stoffer."
"Okay?"
"Jeres barn er skræmmende, når man tripper."
"Han ser ind i min sjæl, og jeg bryder mig ikke om, at han ser det der."
"Han er en dæmon og skal dø."
"Jeg dræber dæmonen for at beskytte alle de andre gæster."
"Ja, Kendrick, bare rolig. Jeg slår dæmonen ihjel."
Børn hører heller ikke til på en fin restaurant.
Har I prøvet at være på en fin restaurant?
På en god date. Med skjorte på. Gøre sig fortjent til fisse.
Tre dollartegn på Yelp. I aften sker det.
Så snart man sætter sig ned,
lægger de en serviet i ens skød.
Man tænker: "Du er jo en slave."
"Hvorfor gør du det? Det er unødvendigt."
Ingen skriver:
"Servietten lå bare på bordet,
mens jeg ventede som en anden klovn."
Men det er hyggeligt. Stemningen er god.
Man sætter sig ned og er glad.
Lidt derfra hører man:
"Nej! Jeg vil ikke! Jeg vil ikke!"
En lorteunge.
Der sidder et barn i sådan en handicapstol, som børn bruger.
En høj stol. Hvad fanden sådan en nu hedder.
Det gør vi ikke. Vi er ikke handicappede.
"Hvad laver han her? Det er spild af penge."
"Han vil intet kunne huske."
Hans smagsløg er ikke raffinerede.
Han forstår ikke nuancerne i dette mesterværk.
Han ville blive gladere
for en banan, jeg havde most med min fod.
Selv om han så mig gøre det.
"Baban?" "Det er det nemlig, lille ven. Baban."
Han ville tvære den ud og få lidt i munden.
Pissenuttet.
Børn er nuttede. Det skal I have, forældre.
Har du børn? Har du ikke? Hvor gammel er du?
- 30. - Du ligner sgu lort for en på 30.
Jeg troede, du var 57. Vildt nok.
Det er de grå hår i siden.
Børn kan være nuttede. Og med et er de ikke nuttede.
De render rundt og leger, og så skider de i bukserne.
De skider bare.
Alle skal lade som ingenting. Men der lugter af lort.
Jeg er ligeglad med, at de er små. Lort lugter af lort.
Problemet, når de skider i bukserne er, at de ikke forstår alvoren.
De render bare rundt sådan her:
Ikke? Det kommer ud af bukserne, for pokker.
Jeg skider også selv i bukserne. Jeg drikker, så selvfølgelig.
Men jeg gør det hvert andet år.
Og når jeg gør det, så er jeg klar over det.
Så siger jeg til mine venner:
"Jeg glemte vist at slukke for ovnen. Jeg tager lige hjem."
Undskyld. Det er ikke, fordi jeg vil skride."
Jeg har faktisk gjort det i år.
Ja. Med hvert andet år mener jeg mindst hvert andet år.
Ikke i gennemsnit.
Der er højst gået to år.
Det var i april. Jeg kan godt huske det.
Jeg var på vej til Australien. Jeg sked...
Findes der da et godt tidspunkt?
"Gid jeg kunne gøre det nu og få det overstået."
Det var en 13 timer lang flyvetur. Der var gået seks,
da jeg gik ud for at tisse.
Har I prøvet at prutte lidt, når I tisser? Det gør alle.
Gør piger det?
Nej?
I går glip af noget. Prøv det.
Hos piger klumper det sig sammen.
Så det vil lyde som en tuba.
Man kan bevæge benet og...
Det er ligesom Miles Davis med dæmperen og tubaen.
Sådan...
Ikke?
Nå, men jeg tissede og pruttede.
Pludselig:
Jeg tænkte: "Nej, det var bare en boble."
Jeg ville ikke tro på det. Jeg gik tilbage.
Jeg sad ved vinduet.
"Undskyld. Undskyld. Rejs dig op."
Jeg satte mig ned, og så: "Åh nej, det er ikke godt."
Det blev tværet ud. Så kan man virkelig mærke det.
"Pis. Rejs jer op igen."
"Jeg blev ikke færdig. Jeg troede, jeg var færdig."
"Undskyld. Rejs jer op." Jeg løb derud igen.
Det løb ned ad underbukserne.
Ja.
Så bred og så lang.
Det lignede et kort over Chile.
Et topografisk kort over Chile.
Med bjergkæder og det hele.
Bukserne slap.
Men underbukserne stod ikke til at redde.
Jeg smed dem ud i skraldespanden på flyets toilet.
Ja, jeg ordnede det selv.
Jeg tacklede situationen.
Ikke som dem på første klasse:
"Hallo, tyende. Fiks det lige."
Den går ikke på anden klasse.
Ved I, hvordan det er at skulle mase dem
ind i det lille hul
i skraldespanden på et flytoilet?
Inden jeg gik, tænkte jeg:
"Øjeblik." Jeg tog nogle servietter.
Jeg dækkede underbukserne til med dem. Den næste fyr skulle ikke se dem.
Hvis jeg smed noget ud
og så, at der lå et par beskidte underbukser,
ville jeg tænke:
"Hvem gik jeg forbi?"
Jeg ville gå frem og tilbage på resten af rejsen
og prøve at finde vedkommende.
"Det var dig."
"Jeg ved det godt. Jeg ved det."
Ja, de skal dækkes til.
Hvis man dræber et barn i skoven, skal man også dække det lidt til.
Gravid med en fra Tinder.
Hun fortalte ham det. Hun ville ikke have fortalt ham det. Hun ville klare det selv.
"Jeg kender ikke hans efternavn."
Fair nok.
Men hun ombestemte sig. Efter otte måneder.
Otte måneder og en uge.
"Ari, han har ret til at vide det."
"Ja, det havde han for længe siden."
Nu har han ret til aldrig at få det at vide.
Hun fortalte ham det. I en park.
Nu citerer jeg hende. Hun sagde, at "han opførte sig lidt underligt."
Nå? Jaså?
Det gjorde han?
Bare fordi, han bliver far på tirsdag?
Det tog han ikke afslappet?
Hvad havde du regnet med?
Der er en gigantisk forskel på det, han forventede, da hun ringede...
og til det, mødet endte med.
Hvis en kvinde ringer til mig,
tænker jeg som alle andre fyre herinde.
Tænker straks:
"Hun vil have fars kølle igen."
"Den må være bedre end jeg troede."
"Min pik er god."
"Hun har nok ikke tænkt på andet siden."
"Hun kan ikke koncentrere sig i kirken eller på arbejde."
"Hun tænker konstant på den pik, pik, pik."
"Ja, man bliver afhængig."
Hendes venner siger: "Du forsvandt lige."
"Ja, jeg tænker på hans kølle."
"Hun holdt det ikke ud længere."
"Hun blev svag."
"Sulten tog over."
"Hun knækkede. Hun ringede."
"Og ved I hvad?"
"Hun skal nok få den."
Sådan ville jeg tænke, hvis det var mig.
Jeg ville møde glad op. Og så ser man den.
Så ville jeg hurtigt tælle...
"Nul!"
"Fandeme..."
"Så er det slut."
"Hyg dig med at samle min hjernemasse op."
Nogle bør få børn. Jeg er meget efter forældre.
Men nogle bør få børn.
Jeg har fundet ud af, hvordan man ved det.
Det er vennernes reaktion, når man fortæller dem det.
Det er sådan, man kan finde ud af det.
For der kan ske to diametralt modsatte ting.
Lad os sige, at I er gift.
I har været sammen længe, og økonomien er stabil.
I bliver enige om at få et barn, og man siger til vennerne:
"Samantha er gravid."
"Fedt, mand. Tillykke. Hvor er jeg glad på dine vegne."
Det er den ene.
Hvis det er jer, så gør det endelig.
Den anden er denne. De har kærestereret i nogen tid.
Og han siger: "Margaret er gravid."
Og vennerne siger: "Fuuuck."
"Åh, nej."
"Hvad vil du gøre?"
"Overvejet at slå hende ihjel?"
"Lad være med det. Jeg ser politi-serier. DNA er for sikkert i vore dage."
"De skal bare finde ét af dine hår. Køb en lejemorder."
For de mennesker, dem, der bliver gravide med en fra Tinder...
er en abort ikke blot en borgerret, det er en borgerpligt.
Men det gør de ikke altid. Tag nu min ven Luis Gomez.
Komiker i New York. Kæresten blev gravid.
Efter to måneder. "Hvad vil du gøre?"
Det spørger man i øvrigt aldrig gifte par om.
Det spørger man dem aldrig om.
"Hvad vil du gøre?"
"Aner det ikke. Jeg overvejede at stikke af."
"Men jeg har ikke råd til benzin, så vi skal vel flytte sammen."
Er der ikke en mellemvej mellem at stikke af og flytte sammen?
Er der er ikke et stort uudforsket område der?
"Hvad mener du?"
"Hvor langt er hun henne?" "To måneder."
"Så har du jo stadig kvitteringen."
"Den kan byttes mod et lille gebyr."
"Hvad mener du?" "Abort! Jeg mener abort!"
Han fik barnet. Og her er et godt råd til jer.
Hvis man siger til sin ven,
at de skal få en abort, og de ikke får det,
så glemmer han aldrig, at man sagde det.
Det går ikke i glemmebogen.
Når jeg møder Luis og hans unge til en grillaften,
og han står med det, siger han:
"Der er onkel Ari. Han bad os skaffe dig af vejen."
"Lad nu være med at sige det."
"Det var sjovt i starten, men nu er han syv år."
"Han er vred på mig. Han gør altid sådan her. Stop nu."
Har I...? Jeg har et spørgsmål til jer.
I arbejder alle sammen, ikke? Eller I har arbejdet.
Slår I sommetider autopiloten til?
Tager den på rutinen?
Og hvis man er i godt humør,
synger, nynner eller fløjter man. Man fløjter på arbejdet.
Alle har prøvet at fløjte, mens de arbejder.
Ja. Flot, du kan fløjte.
Tror I...?
Tror I, abortlæger fløjter, mens de arbejder?
Det tror jeg da. Ikke hver dag. Selvfølgelig ikke.
Men fredag klokken 16:30.
Sådan her:
Alle venter på, det bliver weekend
Alle skal...
Foregår en abort på den måde? Jeg har aldrig set en.
Jeg har kun siddet i bilen og ventet.
Jeg forestiller mig, at man tager fosteret og kyler det i skraldespanden.
Hvis man rammer forbi, får man en chance mere.
Nej? Sådan foregår det ikke? Okay.
Jeg vil gerne sige tak til kvinderne,
især mødrene, fordi I ikke buher af mig.
Det er altid mødrene, der buher af mig.
"Fuck dig. Jeg håber, du aldrig får børn."
"Det gør jeg også. Vi er helt enige."
Så tak til kvinderne.
Kvinder får sommetider kritik.
Ikke altid, men sommetider.
"Kvinder er skøre." Det hører jeg tit folk sige, men jeg er uenig.
Jeg læste en artikel på nettet om kvinders hormoner.
Der stod, at kvinder, oppe i hjernen,
har 40 procent flere hormoner end mænd.
40 procent. Ja. Og det er ikke, når de har menstruation.
Der går det helt galt. Helvede bryder løs.
Men nu snakker vi om resten af tiden.
Kvinder har 40 procent flere hormoner end mænd.
Der foregår ting derinde, som mænd ikke har noget som helst begreb om.
Hos os er det bare "følelser, følelser."
Og mænd kalder jer skøre. Hvorfor? Fordi I hver anden uge
siger "fuck dig" ud af det blå?
Det er ingenting med alle de hormoner.
Man kunne forvente, at vi tre dage om ugen
ville vågne og se jer sidde over os med en saks...
og sige: "Ikke i dag."
Og hoppe væk.
Så tillykke, kvinder, I er chokerende lidt skøre.
Der er mænd som, hvis de får for lidt søvn,
og man kører ind foran dem,
vil følge efter en og true en på livet.
Så jeg overlever nok et "fuck dig" i ny og næ.
Min bror er en af dem, der altid har børnene med.
Det er skuffende at finde ud af, at ens familie gør sådan.
Han bor i Europa nu.
Han vidste ikke, at "skattelov" også gjaldt ham.
Det sagde han.
"Skal alle betale den?" "Ja, det skal alle."
Han betalte aldrig skat.
Han skylder staten 200.000 dollars.
"Det gik lidt for vidt."
Så sagde han: "Undskyld. Jeg smutter bare."
"Jeg kan ikke være bekendt at blive boende her,
så nu smutter jeg."
"De penge kan I sgu godt glemme, så jeg skrider."
Han bor i Europa. Europa ligner totalt meget Amerika.
Næsten ingen forskel længere. De har alt det, vi har.
Men den er der.
Små forskelle. Man skal skrive pornhub.uk.
Men man vænner sig til det.
Det er små forskelle. "Giv mig den i rumpetten."
Er det en pirat? Hvad skete der lige?
Var det en engelsk accent? Det var det, jeg prøvede.
Det var en forbier.
Jeg optrådte på en festival i Danmark.
De betalte for turen, ret fedt.
Min bror ringede: "Lad os mødes."
"Klart. Hvorhenne?"
Det var lige omkring oktoberfest.
"Vil du med til oktoberfest?" "Ja, sgu."
To jøder, der sniger sig tilbage til Tyskland?
Vi generobrer natten.
Vi pisser på Hitlers grav.
Ja. "Hitler har vist ikke et gravsted."
Så pisser jeg bare overalt og håber at ramme.
Så jeg pissede overalt.
Jeg pissede udenfor cirka 25 gange.
Konstant. Der sker ikke noget.
Hvis man er jøde, kommer de ikke efter en for de småtterier.
Kun, hvis det er groft. Hvis man stjæler en bil.
Småting ser de gennem fingre med på grund af fortiden.
De har stadig dårlig samvittighed.
Der opstod en mindre skærmydsel, hvis I ikke er med.
Vi tabte. Det gjorde vi.
Men de overreagerede også, så...
Nå, ikke mere Holocaust-komik.
Jeg tog toget. Ind i Tyskland! Det var da nyt, hva'?
Det var den sidste. Slut. Ikke mere af det.
I må ikke grine af den slags. Det holder ikke.
Min bror hentede mig i sin bil på stationen.
Vi var så klar. "Shaffir-brødrene skal til oktoberfest."
Jeg glædede mig. Så blev bagdøren åbnet.
Hørte bare: "Nej! Jeg vil ikke! Jeg vil ikke!"
Hans unge på fire år var med til oktoberfest.
"Tager du pis på mig?"
"Må han ikke komme med?"
"Det er godt opfattet. Nej, det må han ikke."
Så sagde han det samme som alle idiot-forældre.
"Det skulle du have sagt."
"Det skulle du."
"Hvorfor? Det er da ikke nødvendigt at sige."
"Jeg bad dig heller ikke undlade at tage miltbrand med."
"Dit barn skal da ikke med til ølfest."
"Hvorfor ikke?" Han blev indigneret.
"Hvorfor må han ikke det?"
"Fordi vi skal drikke os i hegnet."
"Han kan næppe tåle det."
"Han bliver den første, der brækker sig."
"Se, han har lige brækket sig, uden grund."
"Så hvad tror du selv?"
Han prøvede at overtale mig. "Han er klog af sin alder."
"Ja, okay, men han er dum af min alder."
"Og vi er ikke i hans børnehave, men til ølfest."
"Så for mig at se er han analfabet."
"Du skal ikke bilde mig ind, at han er klog."
Gravid med en fra Tinder.
Ved alle, hvad Tinder er?
Det gør I. Eller tør I ikke sige nej?
Min bedstemor spurgte:
"Hvad er en Tinder?" "Det er ikke 'en.'"
Hvordan forklarer man en kvinde på 94 det?
"Jeg ved slet ingenting."
Jeg stod: "Okay..."
"Der var engang en stor mand, der hed Steve Jobs."
"Han tog computerens kraft og kom den i hænderne på folk."
"Vi havde adgang til al information hele tiden."
"Det var en fantastisk tid i menneskehedens historie. Det var det."
"Og syv år senere brugte vi det til at kneppe."
Ja. Det tog homoseksuelle to år.
De var langt foran.
"Homoseksuelle forskere, læg alt fra jer. Løs det her."
"Ikke det der informationsoverførsel. Vi skal fandeme kneppe!"
Og så blev min ven gravid på det.
Forældre er for meget. Sommetider er problemet videoerne.
Med iPhone 6, nu 7.
Alle tror, de er filmmagere. Nej.
De laver møgvideoer. Billedkvaliteten er god.
Problemet er indholdet.
De tror, at deres videoer interesserer andre.
Men de kan slettes. Så slet dem.
Mine søskende og venner viser mig videoer:
"Se mit barn." Jeg føler mig som Dexter
og må foregive følelser.
Reagere, som et normalt menneske ville reagere.
"Sødt? Hvordan gør man?"
Det er tåbeligt. "Se, han går."
"Ja, det gør de alle sammen."
"På YouTube kan jeg se en video af en femårig,
der slår en golfbold 200 meter."
"Og dit barn kan gå? Pis af."
"Det er ikke imponerende."
"Han sagde 'baba.'"
"Sådan udtaler man ikke det ord."
"Tillykke. Du har filmet en fejl. Det bliver han flov over."
De er irriterende.
Har I set det? Hvem her har børn?
Hvor mange? Nogle stykker. Hvor gamle er dine?
- Fem. - Fem. Fem år. Én.
- Og så stoppede du? - Ja.
Tillykke.
Mange fortsætter jagten.
"Nummer otte bliver måske god."
Gør dit barn sommetider sådan her, når det sidder og leger?
Det falder. "Pyt med det." Så leger det videre.
Men hvis nogen ser det, siger de: "Så du det?"
"Nu bliver det ikke rart."
"Du skal vide, at det var din egen skyld."
Så græder de. Men de græder ikke rigtigt.
De efterligner det, de husker som gråd.
Og de er dårlige til det. De er jo ikke skuespillere.
De falder, og så siger de sådan her:
"Det der er et spøgelse, ikke gråd."
De er ikke engang kede af det.
De prøver bare at blive det.
De ligner feministiske bloggere.
Ingen føler så lidt glæde som dem.
"Rend mig. Fuck dig, jeg hader dig. Narrøv."
"Hvorfor er du sur? Solen skinner."
"Klap i, mand. Det bestemmer du ikke."
Forældre vågner på en særlig måde.
Det ville være fint nok, hvis forældre ærligt fortalte,
hvordan deres liv er.
Der er mange, der siger: "Det er en konstant velsignelse."
Det er en velsignelse hvert eneste sekund."
"Hvert eneste sekund?"
"Poserne under dine øjne dirrer."
"De sidder helt hernede, og de dirrer."
"De brister snart."
Min ven Avi har to børn på fire og syv.
Han vågner sådan her. Det gør forældre.
Vækkeuret ringer om søndagen. Han ligger og sover.
Så snart vækkeuret ringer:
"Stå op! Børst tænder! Tøj! Mad!"
"Fart på" Nu!"
"Kom så! Kom så!"
Det minder om Afghanistan, hvor det regner med bomber.
Man sover med støvler på.
Hvordan holder man det ud?
Vi singler vågner ikke på den måde.
Ingen børn? Sådan her vågner jeg.
Vækkeuret er ikke sat til. Jeg vågner, når jeg vågner.
Det har jeg overladt til skæbnen.
Ja. Man ligger og sover. Der går lidt tid, og så...
Kan I huske det, forældre? Når man sover videre?
Kan I huske den tid?
Blinket, der varer to timer?
Man kigger på uret: "9:30? Okay... 11:15? Hvad skete der lige?"
"Har jeg rejst i tiden? Hvad skete der?"
"Jeg kan ikke... 12:45? Hvad sker der?"
"Kan jeg...? Nu er den sgu 14:00."
Kan I huske, hvordan det er at sove, til man ikke kan sove mere?
Man prøver alligevel.
Man ligger med lukkede øjne i tre kvarter.
"Nej, det kan jeg godt glemme."
"Jeg gør, hvad jeg kan."
"Det udebliver, så jeg står op."
"Solen er på vej ned."
"Må hellere tage D-vitamin, før jeg pløkker mig selv."
Forældre har dog en pointe. De spørger: "Bliver du ikke ensom,
når du ikke har børn?" "Jo."
"Jeg oplever dyb ensomhed, som I slet ikke kan forstå."
"En uendelig ensomhed, som varer ved i 1.000 år."
"Det er vildt ensomt."
"Jo."
"Men så ringer jeg til mine venner, og så går det over."
Men der er en god ting ved nuttede børn.
De udfylder et tomrum, kun de kan udfylde.
Mine niecer og nevøer
udfylder det tomrum, når jeg ser dem.
Det er sjovt at lege med dem.
Men jeg bor ikke i samme by som dem. Så hvad gør jeg?
Jeg leger med tilfældige unger i parken, men...
Forældrene hader det.
De står bare: "Gå væk fra mit barn."
"Jeg er ikke børnelokker."
Når man siger det, kan de ikke tænke på andet.
Så hvad gør man?
Hvad gør singler?
Hunde.
Når singler over 30 ser en hund, bliver de underlige.
Jeg elsker hunde. Jeg slikker sgu gerne en hund i munden.
Den får en tungeslasker, hvis den er sød.
Så får den en tungeslasker.
"Ja, du er en sød hund."
"Du er sød."
Ejerne undrer sig.
"Er du ikke bange for at få en sygdom?" "Jo, depression."
"Lad mig nu bare."
Nicole fødte.
Ja, Tinder-damen.
Barnet hedder ikke Tinderthy, som jeg foreslog.
Jeg foreslog Tinderthy til en dreng, eller Con-swipe-a til en pige.
Det giver et etnisk tvist.
Sådan noget bras.
Hun sagde, hendes liv ikke ville ændre sig.
Hun boede i Brooklyn i New York.
Nu bor hun i Arkansas.
Hvilken by i Arkansas, spørger I?
For der er nogen fede byer? Nej, det spørger ingen om.
Der er ingen fede byer i Arkansas.
Har I kendt nogen, der burde få en abort?
Man ser på dem og tænker: "Du er derfor, det er lovligt."
"Lige præcis af denne grund er det lovligt."
De gør det ikke altid.
Og hvad er deres begrundelse?
Alle ved, at de burde gøre det.
"Jeg burde jo nok, men det kan jeg ikke på grund af..."
- Jesus. - Jesus. Ja, præcis.
Det er altid Jesus.
Det siger de alle sammen. "Det går ikke. Religion."
Det sagde Nicole. "Religion."
"Hvor var religionen, da du pulede løs bag diskoteket?"
Var Jesus til stede?
Slog han kondomet af fyren?
"Nej, det er en vederstyggelighed. Du må ikke. Vederstyggelighed!"
"Knep uden gummi, eller lad være med at kneppe."
"Så siger Herren."
Det holder i øvrigt ikke rent logisk.
Religion som undskyldning.
Behold bare barnet, men ikke på grund af religion.
Det holder ikke. Jeg har studeret religion.
Ja. Jeg var... sådan en.
Ja. Og til jer derovre.
Ja, så jeg ved en del om det.
Og nu skal I høre.
Kun en vej fører direkte til himlen.
Særligt i kristendommen. Og den direkte vej,
uden om skærsilden og helvede,
er at dø uden at have syndet.
Og det kan kun lade sig gøre...
hvis man bliver aborteret og slet ikke bliver født.
Så...
Hvis man elsker både Jesus og sit barn...
så send ungen derop.
Jeg forkynder bare evangeliet. Det er det eneste, jeg vil.
Tak skal I have. Det var alt.
I har været et fremragende publikum.
I er alt for fede.
Tekster af: Jens Kristiansen